"Una de les coses més admirables de la pintura catalana d'ara, que ho omple tot de colors, perquè en té més que una florida, és que creix i neix sola al mig de Catalunya sense cap mena de protecció, com si fos un vol d'orenetes de la primavera catalana, que fan niu als terrats de les cases, que és allí on els pintors hi tenen els tallers, perquè el seu art vol llum i hi anessin posant i covant els ous de la inspiració que l'acompanya, que quan esclaten ho omplen tot de claror, com el sol i la lluna, com si el rovell que és groc com l'or i la clara que és blanca com la plata, fessin una truita de llum fregida amb l'oli de la pintura que unta els pinzells, les teles i les visions que tenen, perquè els pocs que hi som aficionats de debò, ens la mengem amb els ulls, que són les boques que s'obren i es tanquen per empassar-se la claror del sol, que és el rovell de l'ou, la de la lluna, que és la clara i la de les estrelles que són la sal de la claror." |