CENTRE EXCURSIONISTA DE CATALUNYA : DE LA SEGONA REPúBLICA AL FRANQUISME : ESPLENDOR, LLUITA I SUPERVIVèNCIA |
||||||||||||||||||
|
|
$ 10.00
Según respuesta
del editor ![]() ![]() |
||||||||||||||||
|
||||||||||||||||||
Des de la seva fundació l'any 1876, el Centre Excursionista de Catalunya (CEC) es defineix com una entitat catalanista i, per tant, compromesa amb el país, la seva història, la seva cultura i la seva expressió més important, la llengua. Malgrat que el seu naixement té com a rerefons el cop d'estat que acabà amb la Primera República, els seus fundadors no eren revolucionaris sinó més aviat membres d'una burgesia incipient compromesa amb Catalunya. Des del seu origen, el CEC s'ha considerat una entitat apolítica, no religiosa i no vinculada a cap ideologia. Aquest fet ha permès que en el seu si convisquessin personatges tan oposats com Valentí Almirall i Mossèn Cinto Verdaguer. El tarannà de mentalitat oberta a tots els corrents, però fortament compromesa amb el fet català, va permetre que el CEC, al llarg dels seus 136 anys d'història, sobrevisqués a situacions tan adverses com la dictadura de Primo de Rivera i de Franco. Un altre factor que explica que el CEC no caigués en mans dels feixistes és la seva conversió d'una entitat eminentment cultural a una entitat pionera en els esports de muntanya. Les muntanyes que, per la seva amplitud, eren lloc de difícil control, van ser la vàlvula d'alliberament en moments de màxima frustració, quan Catalunya es trobava en perill o amb la seva llibertat amenaçada. No és, doncs, gens estrany que el CEC tingués un període de gran expansió durant la Segona República i pogués sobreviure a la Guerra Civil i la dictadura, malgrat la implicació de molts socis amb la causa republicana i el fet que d'altres haguessin de fugir pel terror revolucionari. Però això no fou un problema, ja que, un cop acabat el conflicte, la convivència entre els que visqueren la Guerra des de diferents bàndols fou exemplar. Amb la dictadura es tornà a les catacumbes, però es mantingué el mateix esperit de catalanitat, sofrint, això sí, humiliació i menyspreu per la nostra llengua. L'esport va atraure moltes persones, la qual cosa va donar molta llibertat, amb reptes que esperonaven la joventut i amb nous horitzons que permetien donar a conèixer la vàlua de la nostra gent al marge de la persecució del moment. Els esports de muntanya foren el nostre paraigua, juntament amb l'habilitat dels nostres presidents del moment, que van saber nedar i guardar la roba. Així, el català seguí viu dins les nostres parets. En aquest període de foscor i terror molts socis van col·laborar amb la causa, per exemple, en el pas dels perseguits per les muntanyes —que ells coneixien molt bé—, o plantant la senyera allà on fou possible i fent evident una resistència que ens permeté arribar a la mort del dictador con si res hagués passat. Tot això és el que volem fer palès en aquesta exposició i aquest catàleg. |
||||||||||||||||||
|
SERVICIO EXCLUSIVO Y ESPECIALIZADO A BIBLIOTECAS |
Puvill Libros, S.A. c/ Estany, 13, Nave D-1. 08038 Barcelona |
![]() ![]() ![]() |
![]() ![]() |