Si l escriptura és subversiva també ho és el poeta: trencar els versos de sempre per trencar les normes de sempre. La plaquette juga des del títol a ser l auca cínica d un ca rabiós que no acaba de rebentar ni assoleix fugir de la gossera on, segons el seu autor, «roman carnívor, catòlic, consumista, capitalista, hetero-masclet, blanquet, capitost i capitulant d un imperi de cacofonies eco-nòmiques, eco-cròniques i eco-il lògiques». Un ca que Perelló vol «desconstruir, reconstruir, descaldre lluny de la canera de la identitat, sense corretja, nòmada i a loure part dellà de les reixes del llenguatge pervers, prosaic, tècnic, retòric, sinistre i necròtic de l ensinistrament: Fes feina! Compra! Calla! Au ca, arruix! |