Angle de deriva és un poemari que ens convida a un viatge interior, on l’amor és l’inici i el final de l’aventura, és l’estada i el medi, però també el vaixell immaterial que pren múltiples formes com l’enyor, l’oblit, el desig o la soledat. Les reflexions que suggereixen les etapes d’aquest viatge són visuals i impressionistes, i en cap cas obren vies que permetin la fugida o el retorn a paradisos perduts. El rumb cap a horitzons inexplorats és també un viatge vital i valent a un interior desconegut, allà on s’acomoden els nostres monstres, i que el jo poètic gosa mirar a la cara. És en els camins ocults de La llum sobre la molsa que fermenten les imatges i es fan paraula visible, entre la foscor i la penombra, però també es fan silenci amb tota la nuesa que dóna la llum i els matisos que magnifiquen els colors. |